436 



en öfvcr IfX) fot maklig massa, livars lagrr ]ufa 

 15° mot öster. De synas lialVa lialt samma liitniiig 

 da spåren trampades, och synas tydligen liafva till- 

 hört en pä vegetation blottad strand, hvarpFi djurei> 

 spatscrat till och frän vattnet. Spåren äro funno 

 i tre af lagren, vid 37 och 39 fots djup, samt ett 

 ännu djupare, undei' närvarande }'fan. De mellan- 

 liooande lerlaoren, som kanske qvarhlifvit efter 

 ebhen , hafva I — 2 tums tjocklek. Ett djur har 

 haft bakfötfer af 9 tums längd och 6 tums bredd; 

 spåren elter ett annat har kunnat följas tö fot 

 framåt, med 21 a 22 tums lanira stejy. Sandste- 

 nen är här tom ligen lös, och derföre ej god till 

 bviranadsmaterial , men öl\or samma sort sandsten 

 har pa andra ställen, t. ex. vid Edinbiirg ett lager 

 af Trapp (lava) utgjutit sig och bränt »len hjird. 

 Sedan spåren trampades har således ytan först blif- 

 vit upphöjd omkring 40 fot; dcrefter har en mäk- 

 tig flod af lava utgjutit sig deröfver, och nu fin- 

 nes intet tecken qvar efter den crater hvarigenom 

 lavan utträngde fian det inre af jorden. (Se Brew- 

 sters Journ. XIV, sid. 148. Fror. N. Not. VIT, 6, 

 p. 90; — IX, 9, och IX, 21 (I\Iars 1839). 



Dylika spar hafva blifvit funne i röd sandsten 

 vid Tarporlcy i Cheshire , enl. Egerton, i Brew- 

 sters Journ. XIV, p. 150. Dessa spär likna mest 

 dem vid Hessberg; de halva tummen längre bakat 

 sittande än de vid Sloreton. Egerton anser den 

 vara af en skild art, som han benämner Chiroth. 

 Hcrculis. 



Djurspär i Keuper-formationen vid Stuttgard 

 beskrifvas af Plienninger i Isis 1838, p. 542. 

 De äro olika med dem vid Hessberg bäde till fi- 

 gur och ställning. 4 spär bilda en fullkomlig 

 rhomb, sä att fötterne synas hafva statt lika bredt 

 frän hvarandra som afständet mellan fram- och 



1 



