437 



bakfoten. Det skulle alltså hafva varit ett sköldpadd- 

 likt djur, hvilket äfven bekräftas af sjelfva spårets 

 utseende. Då detta föredrogs vid mötet i Prag, 

 anmärktes någon likhet mellan spåren vid Hessberg 

 och fötterne af Salamandra Maxima, som omtalas 

 förut pag. 197. 



Andra djurspår hafva blifvit funne i brokig 

 sandsten vid Pölzig i Altenburg, mellan Pionne- 

 burcf och Weissenfels. De beskrifvas af Co t ta, i 

 en liten särskilt skrift: iiber Thierfährten &c. 

 Dresden 1839, 4:o, 8 sid., 2 tabb. (Isis 1840, p. 

 208. — Leoiihard & Bronn. Jahrb. fiir mineralogie 

 1839, hft. 1. — Sillimans Journ. vol. 38, p. 255). 

 De skola vara af en besynnerlig form, nästan som 

 efter en hästhof; men Förf. betraktar dem på om- 

 vändt sätt, såsom spår af en fot med 2 tår. 



Äfven af foglar har man funnit spår i samma 

 sandslensformation (bunter Sandstein) i Massacliu- 

 sets i Nordamerika. Hithcock bcskref flera arter 

 ticraf ur 1836, under namn af Ornithichnites (fo- 

 gclspår). De flcslc hafva blott 3 tår och alla tyc- 

 kas vara efter vadare (eller strutsarlade foglar). 

 På en del (in nes en ganska liten 4:de lå eller tum- 

 me , som är vänd framåt liksom på AjAenodytes , 

 och tårna stå 2 och 2 tillhopa, mera närmade in- 

 till hvarandra. Fin arl med 3 lår, O. gigantens, 

 har haft en (bt af 10 — 17 tums län>jd med inbc- 

 räknad klo. och har taijit 4 --6 fots lånsa ste<^ 

 Den synes alliså hafva varit dubhelt större än 

 ätrtitseii. (So Sillimatis Journ. Tom. 29, p. 307; 

 Ann. Se. Na t. 183()). 



Sednai-c har Hithcock leninal en öfvcrsljrt 

 af 22 sJrskilfa djurs spar ur Sandsten ocli CJrau- 

 vacke, de (leste från Noidamerika. Han kallar 

 dem Icltnitcr , och uppräknar dem systematiskt så- 

 lunda: 



