443 



stalagtnit, som blott lemna smala genomgångar 

 öppne. Taket och väggarne beklädas mer och 

 mindre af stalactiler, och golfvet bestar af en sta- 

 lagmit skorpa, af en till flera tums tjocklek, med 

 ojemn yla. Denna är betäckt af ett brunt stoft, 

 som är starkt blandadt med ben och tänder af små 

 däggdjur, af de arter som ännu finnas i trakten, 

 hvaraf en stor del blifvit insläpade af rofdjur, isyn- 

 nerhet Strix perlata j som bebor dessa grottor. 

 Stoftet lärer hufvudsakligen utgöi-as af multnade 

 delar af de nämde djurenj det är på flera ställen 

 genom dropp förvandladt till en benbreccia. 



Under stalagmitgolfvet ligger ett lag af tegel- 

 röd, kalkblandad lerjord,, af några tums till flera 

 fots tjocklek, som innehåller lemningarne af de 

 utdöda djuren. Denna jord är rik på salpeter och 

 har blifvit utgräfd för beredningen af detta salt, 

 hvilket gifvit anledningen till Lunds upptäckt af 

 ställets märkvärdigheter. Under densamma finnes 

 åter ett stalagmitgolf af större mäktighet och mera 

 krislallinsk textur än det öfre. Det hvilar på en 

 hvit mjölaktig massa, som Lund anser för vittrad 

 gips och kalk af sjelfva berget. I och under detta 

 undre golf äro inga organiska lemningar bekante. 



Sjelfva rummen äro af ganska olika storlek; 

 fem ligga i en enkel rad, i-ätt inom hvarandra. 

 Från 5:te rummet fortsattes raden rätt framåt med 

 3 eller 4 andra rum, och åt venster med 2 inom 

 hvarandra, hvaraf det innersta är det största af alla. 

 Endast det yttersta af rummen är någorlunda ljust 

 af dagen genom öppningen, sedan kan man endast 

 vägleda sig genom tillhjelp af facklor. De 4 yttre 

 rummen hafva sedan lång tid varit besökte af lan- 

 dets innevånare för uppgräfvandet af den salpctcr- 

 hahiga jorden, men de följande, torde ej liafva 

 varit beträdde af någon mcnniska före Lund, och 



