445 



De hafva alltså dött uti sjelfva hålan eller blif- 

 vit dit iiifördc medan de ännu voro hela, och 

 kunna ej halva blifvit insläpade af rofdjnr eller 

 på annat sätt inkommit successive under en lång 

 tidrymd. Lund förmodar att de måste härröra 

 från en (lock anleloper m. m., som flyktat till det 

 Yttre rummet af grottan vid en hastigt påkomman- 

 de öfversvämning, och straxt dorpå blifvit dränkte 

 samt af vattnet inkastade i de öfrige rummen. 

 Den undre stalagniit-skorpan var redan förut bil- 

 dad; den öfre, som betäckcr djuren måste hafva 

 blifvit bildad genom dropp, från den af vatten 

 genomdränkta kalkmassan, sedan landet ånyo upp- 

 stigit öfvcr vattnet, och derefter hafva de fenomen 

 börjat som tillhöra vår verlds-period. De ben, som 

 ligga öfverst i hålan äro af Cavia aperea , Mus 

 Icucogastcr , några flädcrmöss , Strix perlata , Lepus 

 brasiliensis och Ccelagenys paca. Lund fann ett 

 ike\eii å^ ev\ Ccrviis j-iifus , som möjligtvis kan hafva 

 ingått för att slicka salpeter. I anledning häraf 

 nämner han åtskilligt af interesse, om djurens 

 behof af salt i Brasiliens högländer. Hjortens ben 

 voro starkt anfrätle af små gnagares tänder, hvil- 

 ket visar att ej alla benen äro insläpade af den 

 nänida uglan. 



I en annan hergagroUa Lappa da cerca gra/ifle , 

 i Indianer klippan vid Mocamho, uti samma bergs- 

 trakt vid 19*^ Sydl. latitnd, fann Lund ett dylikt 

 stalagmit golf, som betäekto en rwibrun lera hvil- 

 ken innehöll lx»n. Han upplyser här, att denna 

 lera var af samma sort som den, h vilken utgör 

 jordmånen i hela trakten. Den tyckes enligt be- 

 skrifningen hafva varit lik den, som innehöll de 

 utdöda djuren i grottan vid Mafjuiné. Här fann 

 Lund en otrolig mängd ben af en utdöd Paca, 

 hvilkeu han, ftir de ovanliga skrolligheterna på 



