459 



utseende, skulle finnas i Nordamerikas stora vild- 

 marker. Denna saga liar förr gifvit anledning till 

 den förmodan, att jManiniut ännu skulle finnas 

 Icfvaude i nämde verldsdcl. 



En af de märkvärdigare djurformerne är /?i- Dinothc- 

 nothcriiun , livaraf hela cranium fanns i tertiär- '"""" 

 formation i Rheinlicssen. Det blef af Kaup och 

 Klipps te in bcskrifvet i ett litet särskilt arbete: 

 Besclireiban<jf und Abb. von dem . . Schädel des 

 Dinotherii gigantei, Darmstadt 1836, 4:o med Atlas 

 in folio. Cuvier hade lan<jt förut efter nåijra ofull- 

 ständigare fragmenter kallat det Tapirus gigantens. 

 Detta djur har haft en ofantlig storlek. Dess bild- 

 ning visar en sådan mängd egenheter, att man 

 stadnar i villrådighet om dess systematiska plats. 

 Isynnerhet är underkäken ovanligt bildad, ty dess 

 framdel är nedåtböjd , sa att de två länga betarne 

 hänga lodriitt nedät, nästan som Elefantens öfre 

 betar. Kindtänderna, som ä ro 5 of van och nedan, 

 visa någon likhet med dem hos Pachydermerne i 

 allmänhet, och af formen pä näsben och inter- 

 maxiilar-lx?n synes, att djuret haft snabel. Men 

 Cranium liknar mera det af hvalarne. Kaup trod- 

 de först att detta djur hörde till Criita. Sedan 

 förmodade han det vara närslägtadt med Hippopo- 

 tamus. Se Institut 1837, N:o 204. — Lichten- 

 stein anser Dinollierium komma nära Bradypus 

 eller Dasypus; Isis 1837, p, 505 — 6. — Jacquc- 

 min om Pacliydermcrne i allmänhet, ocli särskilt 

 om Dinotlierium, Guérins Mag. 1837. — Blain- 

 villc anser del vara närslägtadt med Lamanliner- 

 ne, livilkcn mening, som äfven delas af Wieg- 

 niann, tyckes vara den riktigaste (se Blainville, 

 i Institut N:o 199; Isis 1837, p. 798). — Robert, 

 Institut N:o 203. — Kaup, Isis 1838, p. 595 (vid 

 niölct i Prag 1837). 



