502 



och att de betäcka ytan på större delen af lägre 

 vattendjiir. Nyligen bar man velat tillägga dessa 

 fina delaren ganska mäktig verkan xitåt. Garner 

 pästär nemligen, uti anatomien af Molliisca (se 

 förut sid. 297 — 8), att det är genom den oupphör- 

 liga strömningen i vattnet, som förorsakas af vissa 

 molluskerscilier, som dessa djur förmå urhålka stenar j 

 t. ex. Saxicava, Lithodomus, en del Patellae, äfven 

 Annelider. Han tror att urhälkninsren uti skalen 

 af musslor, äfven i sött vatten, skulle förorsakas 

 genom flimmer rörelsen hos Vorticeller och andra 

 små djur. Detta är väl ej bevisadt, men låter ej 

 otroligt. Genom den oafbrutet fortsatta verksam- 

 heten hos den oändlig-a myckenheten af de aldra 

 minsta djuren, inom ett område der våra sinnen 

 knappt förmå att följa med, ske vitan tvifvel vida 

 större verkningar i naturen, än senom de stora 

 djurens och kanhända sjelfva menniskans med- 

 verkan. 



May er i Bonn antager att flimmerrörelsen 

 härleder sig af ett rörligt ämne, bestående af små 

 roterande kulor; Isis 1836, p. 245. Detta är dock 

 blott ett antagande. 



Donné gjorde den märkliga iakttagelsen, alt 

 på ett afskuret stycke slemhinna af en polyp i 

 näsan hos en menniska, fortfor flimmcrlrådarnas 

 rörelser 30 timmar. Efter 7 å 8 timmars förlopp 

 upplöstes slemhinnans epithelium till päronlika 

 kroppar afTuiwiHim' diameter, som simmade fria 

 omkring i vattnet medelst i'örelscn af cilierne, som 

 qvarsntto på den tjockare ändan. Ann. Se. Nat. 

 1837 vol. 8, p. 190. 



jMan liar funnit, att ett flimmer-epithelium 

 sträcker sig in uti hela ryggmärgskanalen och 

 lijerncavitetenj se Valcntins repertorium 1, p. 58, 

 3, p. 72 och 5, p. 78. 



