507 



äro de hos P rotens , nemligen :i'o*-~ttt pariser linca 

 langa; de äro således hos detta djur dubbelt sä 

 stora som salamanderns, 3 gånger så stora som 

 grodans och 12 — 15 gånger större än menniskans. 

 (Zool. Proc. 1837, p. 107). 



Hos en Leptomera (af Crustacea Laemodipoda) 

 fann Wiegmann högst ovanligt bildade, nemhgen 

 spolformiga, blodkulor. De öfriga crustacea och 

 evertebrata i allmänhet pläga annars hafva dem 

 mer eller mindi-* runda. Wiegm. Archiv 1839, 

 pag. 111. 



Det var bekant alt däggdjurs blod , insprutadt Tians- 

 i en fogels ådror, genast dödar denna. Då Prof. 

 Bischoff en gång vid en föreläsning ville visa 

 detta, och lät arteriellt blod af en hund inlöpa i 

 en ven af en höna, förblef denna sednare frisk 

 och lefvande. Då han vidare undersökte orsaken 

 fann han, att det alltid så förhåller sigj men om 

 venöst blod transfundcras dör fogeln genast. Mul- 

 lers Archiv 1838. 



James B lake, om verkan af åtskilliga agen- 

 tier, inbragta i blodomloppet, Fror. N. Not. XI, 

 16, 1839; ur Edinb, Medical and Surg. Journal 

 April 1839. 



Duvernoy, sur le fluide nourricier &c. , Litteratur; 

 Ann. Se. Nat. XII, p. 300; är en sammanställning 

 af hvad man känner om blodet hos de vertebre- 

 rade djuren. 



Da vy, om blodets förhållande till syret, Ann. 

 Se. Nat. XI, p. 316. 



G. Magnus, om respiration och närvaro af 

 qväfvc, syre och kol-syra i blodet, Ann. Se. Nat. 

 vol. VIII. p. 79, ur Poggend. Annaler 40, p. 3. 



Marchand visar att urinämnet finnes i bio- 

 del, och i andra kroppsdelar än njurarnc och uri- 

 nen, Ann. Se. Nat. X, p. 40. 



