Sll 



å 3 droppar concentrerad saltsyra, gifva en mag^- 

 saft som ytterst nära liknar den af lefvande djur. 

 Denna qvantitet af artificiell magsaft digercrar 3 

 gran hårdkokt ägghvita pä tre timmar. Andra 

 syror kunna användas, men ej med samma fördel 

 som saltsyra, hvilken innehålles i den naturliga 

 magsaflen. — Löpe med vatten, utan syra, rutt- 

 nar hastigt och bringar dervid andra djurämnen 

 till förruttnelse. Författarne vilja häraf förklara 

 fenomenen vid sjukdom af hunger. — Saliven 

 befanns snarare hindra än befordra matsmältningen, 

 och tyckes således hufvudsakligen vara till för fö- 

 dans ncdsväljning. Så snart galla indröps, afstan- 

 nade digcstionen; den synes derföre tjena att i duo- 

 denum afbryla denna process. Andra försök hafva 

 visat att elektricitet kunnat ersätta syrans ställe, 

 och förf. tror att electricitct , frambragt af nerver- 

 nas verksamhet , bidrager vid matsmältningen. Vid 

 digestionen af kött, fett nerver &c, upplöses först 

 och lättast den omgifvande cellväfven. Bland alla 

 födoämnen funno förf. härdkokt äcf^hvita vara för- 

 manligast vid dessa försök. De anställdes vid 

 digestionsvärma i en kläckugn. (Isis 1838, p. 587. 

 Miillers Archiv 1838. 



Mullers och Schwanns äldre försök öfver 

 samma ämne finnas uti Mullers Archiv 183(5, p. 

 06 och 90; Mcckcls Archiv 1836 och Ann. Se. Nat. 

 1837, vol. 7, p. 313. 



Magkörtlarnas byggnad och pepsin-gryncn be- 

 skrifvas af Prof. Purkinje i Isis 1838, p. 573. 

 Hela magens inre yta hos människan och rofdjuren, 

 samt 4:dc magen (löpmagen) hos Rum inantia, är 

 uppfylld af små hålor eller enkla körtlar, hvilka 

 stå nästan som piporna i en bikaka och på insidan 

 äro tätt bcläckta af fina runda kulor, hvilka äro de 

 förut omtalade grynen, hvilka förorsaka magsaftcns 



