548 



S. JEquoreus o^ 9 är större, med stjertcn knappt 



längre än den öCriga kroppen. 

 S. AnguLmis Yarr, ^ 9 är alllid mindre, med 

 stjerten \Si\ längre än kroppen, och förekom- 

 mer vida allmännare. 



Härtill lar jag lägga, att jag, under ett kort 

 besök i Bohuslän förliden sommar, fann YarreUs 

 uppgifter gälla äfven för vår vestra kustj hans S. 

 aiiguimis är äfven der allmän, och skiljer sig dess- 

 utom irenom sin lundade, eller, mellan de bada 

 sidokölarne, nästan platta rygg, från S. Mquorcus , 

 soui har ryggen skarpt kölad. Vid våi-a kuster 

 finnas alltså 5 arter af Syngnathus. De arter som 

 Fries kallat Syngnaihi Ophidii, utgöra slägtet Scy- 

 phius Risso. 



En rättelse med afseende på figuren af S. 

 Ophidion Dloch, har af Fries blifvit införd i 

 Wiegmanns Archiv 1838, p. 374. Blochs S. Oph. 

 är nemligen ej Linnés art, utan just den nyss 

 anförda formen, som Fries ansåg för hannen af 

 S. oeqiioreus. Wiegmann hade påstått motsatsen, 

 tillfölje af ett exemplar, som fans i Blochs samling. 

 ,, . ^ Sedan Fries hade utredt arterna af Syn^na- 



r nes me- *j c? 



tamorfos ^/^„^ iinntäckte han en ganska märkvärdig form- 



liOS SvD"- rj 



n.itluisr förändring, eller en sort metamorphos, hos S. 

 lumbricifoiniis. Ungen har nemligen, då den nyss 

 lemnat ägget, både bröst- och stjert fenor, och be- 

 tjenar sig af den sednare för att simma. Såsom 

 äldre saknar den stjertfena och simmar ej eller 

 dåligt, ulan klättrai' bland hals-tången, och be- 

 gagnar sig dervid af stjerten för att gripa omkring 

 stjelkarne. (Vet. Ac. Handl. 1837, p. 59). 



P^j^^ Afven de Svenska arterne af slägtet Paja 



I^"j'^ blcfvo af Fries, till artskillnader och synonymi 



fullt utredde. Han har afhandlat detta slägfe i 



Vetenskaps Academiens Handlingar 1838, p. 126. 



