37 
gracilis 9 Temm. ny art, bestämd efter ett 
enda exemplar som H:r Disno hemfört 
från Poutianak på Borneo; pl. 356, fig. 
1. Bucco frontalis I Temm. från Sugar 
är af RAFffres sammanförd med B. gularis 
till en art under namn af australis; fig. 
2. Bueco Chrysocomus Temm. den min- 
sta arten af detta slägte; förekommer vid 
Senegal. Figurerna äro utan undantag i 
detta häfte lika vackra som i föregående. 
Uti texten lemnas, utom beskrifningar till 
nu uppräknade foglar äfven en generisk 
karakter till slägtet Oris med en nomen- 
klatur öfver de bestämdt kända dithöran- 
de arterna, som äro 11 till antalet. 
H:r IsmorE Gzrorrfr. S:t Hmame har Sa 
uti Magazin de Zoologie lemnat följande £h säg- 
ornithologiska bidrag. Beskrifning och figur "93,5! 
lemnas öfver en hittills okänd fogel som Gzorrz. 
D'Orzcsy under sin resa i Patagonien upp- ppt Nenn) 
täckt. Denne bildar ett eget slägte af 
Hönsfoglarne, som benämnes Eudromia , 
och bör stå emellan Pezus och Rhyncho- 
tus. Den enda arten kallas Eudr. elegans. 
Slägtet Phoenicopterus L. har efter hvad 
bittills varit bekant endast ägt 3:ne be- 
stämda arter, nemligen Ph. antiguorum 
Temm. (ruber L.), som äfven förekommer 
i Europa; Ph. ruber Wiss., eller den Ame- 
rikanska Flamingo, samt Ph. minor Temm. 
som i sednare åren blifvit determinerad , 
och förekommer i Senegal samt vid Goda 
hoppsudden. Nu har detta slägte erhållit 
en fjerde art, som Isip, Grorfr. S:t HirArE 
kallar Ph. ignipalliatus. Denna skiljer 
sig genom kortare fötter och olika färg- 
