86 
har nemligen beskrifvit ett dubbelt organ 
1 bäckenet hos grodor, salamandrer och öd- 
lor, hvilket, ehuru man icke kan upptäcka 
någon” fibrös textur, likväl äger en be- 
ständig, ehuru oregelbunden, pulserande 
förmåga. Dess pulsationer äro fullkomligt 
oberoende af hjertats rörelser och ande- 
drägten; de fortfara till och med efter 
sjelfva organets utskärande. Det liknar en 
aflång säck, som vid sin sammandragning 
har flera hopträngda ställen, hvars väggar 
hafva ett svampigt utseende, och inneslu- 
ta en klar, färglös lymfa, som utflyter då 
man gör en inskärning i organet. Upp- 
blåser man detta i riktning nedåt, så fyl- 
la sig alla lymfkanaler i extremiteten och 
ull en del äfven i truncus; uppblåser man 
det framåt, så fylles ett kärl, som går 
långsåt ryggraden. Förmodligen tjena des- 
sa organer antingen att fortskaffa lymfan 
från bakre delen af kroppen, eller ock att 
drifva den in i någon särskilt del aflym- 
fatiska systemet. 
Ett dylikt organ, som likväl tillhör 
venösa systemet, upptäckte MaArscHArr HALL 
i ålens svans. Detta är äfven dubbelt och 
står i kommunikation med venen i stjert- 
spetsen, och med en hop kanaler, i fenor- 
na, hvilka likväl först, enligt Mäörrers un- 
dersökningar, bildas genom det vid injek- 
tion eller inblåsningen använda våldet '"). 
Det måste således lemnas åt framtida un- 
dersökningar att afgöra huruvida detta hjer- 
ta tillhör venösa eller lymfatiska systemet. 
6) Fzrox. Not. N:o 757, 1832. 
