109 
dast vara funnen på nämde ställe. Den 
rätta Rhinoceros incisivus Cuv., som är 
utmärkt genom sina stora framtänder, bil- 
dar enligt Kaup en egen afdelning i släg- 
tet, som genom sina små, tunna näsben 
utan märke efter horn, närmar sig till 
Palmwotherium. Öfverlefvorna deraf äro fun- 
na vid Mainz och Eppelheim "9). 
Uti samma, på lemningar af utdöda D:o nya 
djur rika lager hafva några fragmenter afgnagare. 
Glires blifvit funne, hvilka af K. hänföres 
till nya genera '), I fall detta skett med 
skäl, så är "det något verkligen nytt för 
vetenskapen, ty alla de gnagare hvaraf 
fossila lemningar hittills erhållits, hafva be- 
stämdt tillhört sådane genera hvaraf ännu 
lefvande arter finnas. — Det första af des- 
sa djur, som benämnes Palcomys casto- 
roides , har varit nästan så stort som Bäf- 
vern, och ganska nära liknat denna. Det 
är bestämdt efter en skadad hälft af en 
underkäk, hvaruti endast den främsta kind- 
tanden fanns qvar. Denna har inga in- 
vikningar af emaljen från inre kanten så- 
som Bäfvern utan i stället 4 afskilda öar 
af emalj. Rötterna äro 2, högst korta och 
slutna. Hålet för den bakre kindtanden 
är så grundt att tanden suttit fästad nä- 
stan endast genom tandköttet. Af alla om- 
ständigheter synes att djuret varit ganska 
gammalt, 
Det andra djuret, som kallas Chalico- 
mys Jägeri, har varit lika närslägtadt med 
10) Isis 1832, VIII, p. 898. 
1) Tbid. IX, P Ra , 
