60 
Skaller- märkvärdig omständighet, om dess tillför- 
ormen Vitlighet blott icke sättes i fråga. Under 
en jagt i sällskap med 2:ne andra vänner 
blef WooprurF varse, att en skallerorm upp- 
kröp ur sitt hål under en klippa och sling- 
rade sig fram öfver en jemn sandbank mot 
stranden af en flod. Der stannade han och 
blef liggande utsträckt med hufvudet helt 
nära valtnet. Woopruff beslöt att begag- 
na detta gynnande tillfälle, för att försöka om 
bladen af hvita asken (Fraxinus americana) 
verkligen äga den verkan på denna farliga 
orm, som man uppgifvit. Han afskar der- 
före skyndsamt en 5 alnar lång gren af 
detta träd och en annan dylik af en lönn. 
Med dessa vapen nalkades han sin fiende. 
Ormen rullade sig i ögonblicket tillsam- 
mans i form af ett nystan, reste upp huf- 
vudet 3—10 tum från jorden och tillkän- 
nagaf ett anfall. Han hälsades genast med 
ask-grenen, hvars blad lades på ormens 
kropp. Detta hade genast den verkan, att 
ormen böjde ned hufvudet mot marken, 
upplöste sin koprullade kropp, och vred sig 
i ångest omkring under mångfaldiga vält- 
rande rörelser. För att fullkomligt ut- 
forska förhållandet och erhålla ett resul- 
tat af sitt experiment, lade nu VVOooprurf 
bort ask-grenen. I ögonblicket intog or- 
men sin första fruktansvärda ställning. Nu 
framräcktes grenen af lönnen och ormen 
kastade sig i ett ögonblick på den och högg 
uti én bladruska; rullade sig åter tillsam- 
manis och förnyade anfallet i flera tätt på 
hyärannan följande repriser. Derefter upp- 
tog man ånyo ask-grenen och fick se sam- 
