97 
blott vara en sträng, som antyder ett hos 
andra ordines mera utbildadt organ, men 
som, åtminstone hos Hemiptera, är af gan- 
ska liten vigt, och ej förmedlar någon cir- 
culation. 
Det är bekant för en hvar, att flugor Braes- 
och en del andra insekter kunna gå på upp-om insek- 
rättstående glatta ytor t. ex. på fönster-ru- yi. 
tor, eller till och med på undre sidan af 
en horizontell glasskifva. Vanligen har man 
trott denna förmåga bero derpå, att dessa 
insekters pulvilli, eller små bihang i föt- 
ternas ändar, voro breda, mjuka och hår- 
lösa; så att de kunde appliceras tätt intill 
den glatta ytan, samt att de voro försedde 
meden egen muskel-apparat, som kunde in- 
draga den mellersta delen, hvarigenom ett li- 
tet luft-tomt rum uppkomme; flugan skulle 
således qvarhållas genom en art sugning, 
och genom den yttre luftens tryckning: 
Att detta ej är förhållandet, har blifvit ut- 
rönt af TH. BraAcKwArr 1 England ?). Han 
har med tillhjelp af sammansatt microscop 
funnit, att pulvilli hos flugorna, så väl som 
bos alla andra insekter, äro undertill försed- 
de med hår, och att de således ej kunna 
läggas så tätt intill en glas-skifva, att något 
luft-tomt rum deraf kunde inneslutas. Hå- 
ren äro ganska fina, vertikalt stående, och 
bekläda ytterst tätt hela undre sidan af den 
lilla skinnlapp, som för blotta ögat synes un- 
der flugans klor. D:r HoorE hade re- 
dan observerat och beskrifvit detta uti sin 
?) Linn. Trans. XVI, pag. 487. 
Prof. Fries Arsb, 1834. pi 
