102 
tiga, perlemorglänsande; sega huden har hos 
största antalet mycken likhet med daggma- 
skens, och hos alla är kroppen delad uti 
tydliga segmenter. 
Ett förnyadt skärskådande af de grun- 
der, Saviesy följt vid dessa djurs klassifika- 
tion, har föranledt Auvpovin och EpwARDs, 
att något afvika från sina föregångare och 
indela dem i 4 ordningar, nemligen 1:0 An- 
nelides errantes, som 1 allmänhet hafva gä- 
lar på ryggsidan, långa borst på fötterna och 
lefva fria i hafvet. 2:0 Ann. tubicoles, som 
bo uti rör af olika ämne och fasthet, hvil- 
ka de bilda omkring sig på hafsbottnen, och 
äro försedde med gälar på kroppens främ- 
re ända, ofta af fjäderlik form och utmärkt 
skönhet. 3:0o Ann. terricoles, som blott haf- 
va ganska korta borst spridde på kroppen; 
inga fötter och inga tydliga gälar, t. ex. 
Daggmasken. — 4:0 Ann. Suceurs (eller 
Iglarne), som utmärka sig genom en platt 
sugskifva 1 kroppens bakre ända, och sakna 
tydliga gälar. — Den första af dessa ord- 
ningar öfverensstämmer ungefär med Cuv- 
viIERs och SaviGnyY's Ann. dorsibranches; 
den andra med deras Ann. tubicoles och 
de 2 sista utgöra tillhopa "deras Ann. 
Abranches. 
Författarne hafva ännu ej hunnit sluta 
det speciella af den första ordningen. Med 
största noggranhet äro alla yttre delar be- 
skrifne. Bland annat må nämnas, huru de 
microscopiskt undersökt de fina borst, som 
hos arterna af denna ordning utskjuta från 
fötterna, och visat, att dessa delar hafva ett 
dubbelt ändamål, 1 det de tjena både för 
