130 
lig kännedom af detta djur är så mycket 
vigtigare, som de öfrige nu lefvande ce- 
phalopoderna med mångrummiga snäck- 
skal äro ganska litet bekanta; men 'det är 
endast genom dessa som vi, ledde af ana- 
logien, kunna få'cett riktigt begrepp om 
utseendet och den djuriska utvecklingsgra- 
den-af de mångfaldiga, mer eller mindre 
liknande, utdöda djur, hvaraf lemningar 
träffas uti nästan alla jordklotets äldre la- 
ger, t. ex. Orthoceratiter, Ammoniter, Be- 
lemniter 0. s. v. Djuret af Nautilus ligger 
allenast uti det yttersta, öppna rummet af 
snäckan, och förlänges baktill i en mjuk 
tråd, som går genom alla de: fina hålen i 
snäckans skiljeväggar, Denna tråd inne- 
håller 2:ne kärl, men då den var afsliten 
på det undersökta exemplaret, är den inre 
ändan obekant: Hela djuret skiljer: sig ge- 
nom flera omständigheter från de nakna 
cephalopoderna: 'Déen nedre ändan, som 
ligger tätt intill:>bottnen af den cavitet, 
hvari djuret lefver, är ganska mjuk, och 
försedd med ytterst tunn hud, liksom den: 
inom skalet liggande delen af gasteropoder- 
ne, då samma del'hos Sepia är fast, och 
hos de flesta försedd med en fena. Om- 
kring midten af; kroppen går en smal 
hornmartad gördel; som är bredast midtpå 
kroppens båda sidor, genom hvilken dju- 
ret är starkt fästadt vid skälet, så att på 
det beskrifna exemplaret ett stycke deraf 
hade följt med, då djuret uttogs. Hufvu- 
det är skildt från kroppen genom en obe- 
tydlig sammansnärjning:” eller hals, och 
ganska stort. Midtpå hvardera sidamaf det- 
