149” 
ljudet icke gå omedelbarligen från ben- 
väggarne till det vatten, som fyller "den 
elliptiska säcken och canalerna. Den hvita 
substans, som simmar i den elliptiska säc- 
kens vätska består af fina kristaller, på 
hvilka hörselnervens pulpösa ända utbre- 
der sig. Äfven den runda säcken, som lig? 
ger innemot öppningen af scala vestibuli 
skall innehålla en liten portion af samma 
kristallbildning. En vigtig upptäckt är 
den kommunikation emellan snäckans beg- 
ge trappor, som B. har funnit hos menni- 
skan och däggdjuren. Denna kommunika- 
tion kallar Förf. helicotrema och består i 
en öppning, som ligger i konkaviteten af 
hamulus, eller på det ställe, der lamina 
spiralis slutar. Såsom Ir.e redan för längre 
tid sedan ådagalagt, är infundibulum in- 
gen egen bildning, utan en figur, som en- 
dast visar sig på ena sidan af modioli än- 
da, derigenom, att man ser den öfversta 
vinddelen af snäckan bakifrån, just på det 
ställe, der den öfvergår i taket eller ku- 
pan, hvarom man lätt kan öfvertyga sig, 
då man öppnar snäckan på motsatta sidan. 
Aqueductus anser B; endast vara qvar- 
lemningar efter de i första bildningen hos 
Embryo tunnare ställen, der dura mater 
stått i närmare förening med labyrinthen, 
eller der vissa finare blodådror kommuni- 
cerat dem emellan. 
RercH ?) har undersökt membrana pu- Rercn 
illaris och dervid haft tillfälle, att be-"a=mim 
Ka Mörrens upptäckt af membrana cap- Nr 
?) De membrana pupillari; Berolini, 1833, 4:0. 
