& 
de andra. Föreställningen om en enkel, 
småningom i fullkomlighet aftagande djur- 
kedja är, som bekant, lika gammal som 
vetenskapen, och inga : betänkligheter yp- 
pade sig emot denna åsigt,'så länge sak- 
kännedomen var ringa. Men i mån som 
kunskapsförrådet ökades, som man mer 
och mer inträngde uti läran om organisa- 
tionen och dess lagar, och genom ett jem- 
förande studium öfvertygade sig, att i oli- 
ka organismer samma organer förekommo, 
ehuru till sin form och structur mer och 
mindre olika, ville icke längre den äldre 
åsigten af en enkel djurkedja befinnas na- 
turenlig. I stället för all finna öfvergån- 
gar från det lägsta djuret uti en högre 
klass, ordning eller familj. till det högsta 
uti den närmast lägre klassen, ordningen 
eller familjen, träffade man de flesta öf- 
verensstämmelserna emellan de lägsta for- 
merna i båda. Härmed var väl teorien upp- 
häfd och flera nya föreställningssätt bildade 
sig i stället för att uppfatta sammanhanget 
emellan de mångartade naturaistren och visa 
deras inbördes beröringspunkter, dock har 
ideen, som låg till grund för den äldre 
teorien bibehållit sig, och vi hafva än- 
nu icke kunnat lösrycka oss från den för- 
dom, som EHRENBERG nu angriper, att 
taga menniskans organism såsom måttstock 
och betrakta organisationen af de större 
djuren, hvilka vi närmare känna; och mest 
öfverensstämma. med menniskans såsom full- 
komiigare än de mindre, mest försumma- 
de och derföre som lägst ansedda organismer. 
