95 
en till två lotsar, hvilka simma antingen 
framför bröstfenan eller vid nosen; med 
största hastighet närmade sig lotsen skep-' 
pets sida, likasom” han sökte något; men 
återvände snart till Hajen. Då ett fläsk- 
stycke, fästadt vid en krok, utkastades i 
hafvet, närmade sig lotsen genast, vidrörde 
det och återvände genast till Hajen, som 
satte sig i rörelse och åtföljde lotsen till 
fläskstycket, hvilket han slukade och  fast- 
nade på kroken. Lotsen qvarstannade nå- 
gon tid vid skeppet, sedan Hajen var fån- 
gad; simmade då framför skeppets köl och 
gjorde endast någon gång en rund kring 
skeppet för att söka sig föda. Ankommer 
någon Haj i närheten af skeppet är Lotsen 
strax färdig att blifva dess ledare. ' ; 
En berättelse af Capit. Low ”) upp- Strids- 
lyser, att liksom tjur- och tuppfäktningar 
utgöra ett älskadt nöje för södra Europas 
innevånare, förlusta sig Birmanerna med 
fisk-fäktning. De hålla i beredskap en li- 
ten art af sötlvattens fiskar i vattenkärl, 
en i hvarje, och tvenne fiskar släppas se- 
dan tilsammäns i ett större kärl, för att 
strida, då fiskarnes egare alltid utsätta ett 
vad, hvilket erlägges af den, hvars fisk 
blifvit öfvervunnen. ; 
Herr Masson har till Vetenskaps Acad.Fiskregn. 
i Paris ”) aflemnat följande berättelse. 
Under den mycket varma sommaren 1820 
såg jag efter en uppkommen stark storm 
en otrolig mängd smärre fiskar hoppande 
4) Fror. Notiz. N:o gg5. 
”) L'Institut N:o 78, 1834. 
