23 



vattnets åverkan. Likafullt hemtar denna 

 fogel sin föda ur liafvet. Det medel, hvar- 

 igenom han hålles skadeslös för saknaden 

 af andra sjöfoglars beqvämare kroppsbygg- 

 nad och lefnadssätt, hestår till större de- 

 len i stjertfjädrarnes form och ställning; 

 de äro nemligen stora och starka, de yt- 

 tersta störst, liksom hos Svalan, och kun- 

 na efter fogelns vilja utbredas i alla mo- 

 dificationer. Under det fogeln sprider 

 eller sammandrager, höjer eller sänker 

 dessa fjädrar, kan han med största sna/bb- 

 het stryka, öfver vattenytan, och, med 

 sin långa hals och näbb, ur dess bryn 

 uppsnappa sitt rof, utan att nedsänka 

 kroppen i vattnet. Han har för öfrigt äf- 

 ven seder af en rolFogel, och röfvar från 

 andra sjöfoglar, (i synnerhet från Pelica- 

 nus piscator) de fiskar d^ssa för egen räk- 

 ning hemta ur vattnet. — Dessa drag i 

 Fogelns Naturalhistoria tjena att förklara 

 ändamålet med de ovanliga förhållanden, 

 som visa sig i hans anatomi, hvilken här 

 egentligen vore föremålet. 



Hufvudets ben äro i det hela ganska 

 tjocka och tunga, och cranii cavitet ut- 

 omordentligt liten i jemförebe med huf- 

 vudets storlek, i den grad, att denna ca- 

 vitet hos en Pappeg^oja af lika eller min- 

 dre storlek innehåller tre gånger så myc- 

 ken hjerna. För öfrigt utmärker sig den- 

 na Pelicans kroppsbyggnad i synnerhet 

 genom en ovanligt stark utbildning af de 

 delar, som fordras för att niistan bestän- 

 digt underhälla honom sväfvande i luf- 

 ten. Bröst- och. Nyckel-benen, men i 



