45 



förlig afhandling i detta ämne. — - Man 

 har i allmänhet ansett dessa små kroppar 

 säsom kulor, märkte med en Ij^sande piuikt 

 i midten. Några författare, som trott, 

 att denna ljusa punkt utmärkte en der- 

 städes bristande continuitet, hafva ansett 

 dem snarare bilda små ringar. Hewson 

 betraktar blod kulorna såsom platta krop- 

 par, försedda med en upphöjd eller fram- 

 skjutande prick vid deras medelpunkt. Så- 

 dant är ock förhållandet hos paddan och 

 grodan, dem han undersökt, men ej hos 

 alla djur. Man har trott dessa kulor, utom 

 den flytande rörelsen äfven äga en rota- 

 tion kring deras axel. För att utröna 

 detta, betraktade Prevost och Dumas de- 

 ras rörelse i den tunna hinnan på gro- 

 dornas simfötter, likaledes i läderlap- 

 pens vinghinna, utan att likväl upptäcka 

 annan rörelse än circulationens. Man kan 

 på grodans simhud med lätthet se ku- 

 lornas olika phaser, och sålunda öfverty- 

 ga sig om deras afplättning. Än märker 

 man deras skifva, än ser man dem mer 

 eller mindre snedt, än åter deras kant, 

 och stundom, synas de äfven långsamt vän- 

 da sig sjelfva , hvarigenom således deras 

 form med noggranhet kan inhämtas. Hoiwe 

 har trott att blodkulorna, sedan de kom- 

 mit utur ådrorna, skulle undergå en all- 

 män och hastig förändring. Dumas och 

 Prevost neka detta, i stöd så väl af ob- 

 servationer, anställda på qvantiteter af 

 blod, hvilka varit nog små för att ha- 

 stigt torka, soiu af jeraförelse mellan blod- 

 kulornas utseende i hinnorna af ännu Icf- 



