52 



nets gula färg, och h vilket man fordom 

 ansåg för galla, är ett animaliskt extrac- 

 tiv eller fäigänme. Dess egenskaper öf- 

 verensstänima med den i blodet befintli- 

 ga gula materia, som H. H. Berzelius och 

 Marcet framställt *). 

 Blodets Vauquelin har anmärkt de förhållan- 



'***:"™' den som äsja rum vid blodets decompo- 

 sition genom torruttnelse. Han använde 

 härtill oxblod, som förvarades under fem 

 är. Resultaten af observationerna voro 

 följande : 



Blodet bildar under langsam decom- 

 position en myckenhet «) Kolsyra , b') Hy- 

 drothionsyra , c) Ättiksyra, f/) Ammoniak, 

 som mättar nämde syra, och e) en flyg- 

 tig illaluktande olja af sur beskaftenhet, 

 hvarigenom äfvcn en del af Ammoniaken 

 mättas. (^Dessa ämnen finnas icke såsom 

 sådana i blodet, utan endast till sina be- 

 ståndsdelar, som äro annorlunda ordnade). 

 I det decomponerade blodet finnes liksom 

 . i det friska ett fett ämne. Ägghviten blir 

 vid blodets decomposition alldeles förstörd, 

 och de spår, som deraf återstå, likna mera 

 lim än ägghvite. Blodets färgiiume bibe- 

 håller sig deremot alldeles oförändradt, 

 äfven sedan alla andra beståndsdelar blif- 

 vit förstörda. Blodet visar sig icke inne- 

 hålla någon Phosphor, men deremot en 

 större qvantitet Svafvel än man hittills an- 

 tagit '•*). 



*) iScHWEiGGERS Joum. fiii' Chcmie und Physik 



XXXII pag. 145. 

 **) Annales de Chimie et de Phys. 1821. Avril 



— ScHAVEiGGEEs Joum. fiij- Ghcm. und Phy 



sik, XXXU, p. 439. 





