Det är i dag 84 5r sedan denna vetensltap- 

 liga samhälls-anda hos oss bildade en Aca- 

 mie. Frid, frihet, nationaJ-upplysning och väl- 

 måga hade förberedt denna skapelse. Kraflerne 

 voro väckte, beståndsdelarne framhragte: det 

 behöfdes en electrisk gnista att ordna dem. Den 

 gafs af snillen, hvilkas ljus sedermera gått oför- 

 dunkladt fram genom tvenne mansåldrars sti- 

 gande vetenskaper. 



Den Kongl. Vetenskaps-Academien är i dag 

 återförd till minnet af sin stiftelse: Hon kan ej 

 genomskåda det framfarna utan att samla djr- 

 bara vederraälen af Regeringarnes hulda omsorg 

 om hennes bestånd; af ädle medborgares nit för 

 hennes yrken, af framfarne Ledamöters lysande 

 förtjenster för hennes heder och anseende. Des- 

 sa minnen utgöra kärnan af dagens högtidlighet: 

 de innebära hennes hopp för det tillkommande. 



Och detta hopp, huru lifligt förnyar det 

 sig ej på hvarje högtidsdag, då Academien får 

 samla sig omkring sin högste Ledamot, en Fur- 

 ste, som med sä upplyst deltagande Sjelf följer 

 och främjar vetenskaperne. Med denna iiöga 

 eftersyn , denna låfvande uppmuntran skola hos 

 oss ej saknas lärde generationer att en gång er- 

 sätta dem som afgå. De äro redan bebådade. 

 De skola framdeles möta deras Befordrare pä 

 hans lysande bana. Der skola vetenskaperne 

 samla omkring honom nya medel att stärka och 

 förädla sitt fosterland; de skola stundonj, ibland 

 -regerings- konstens invecklade problemer och 

 ombytliga utslag, bjuda tankan en lugn tillflykt 

 till klara, säkra och ovanskligt tillfridsställande 

 sanningar. 



