ligare liöjer lion sig ofver vår syn-l<rels och 

 det stora mysttsiia phantomet slår Lesländfgt 

 lika omätligt liögt för var heiindran, med hjes- 

 san höjd i ett raohi, som fordom Sinai. 



Så länge värt slägte Lestår och vetensliaper 

 odlas, skola således ej ämnen tryta för under- 

 sökningar, ej fält för nya inkriiktningar. Och 

 emellan våra vundna fördelar skola vi ofta er- 

 fara att naturen aiven har sina segrar, säkra, 

 oemotståndliga. Sedan odlaren länge aftvun- 

 git henne sine skördar, skördar hon ändthgen 

 odlaren sjclf. Så hafva veteuskaperne på det 

 sist förflutna året gjort många kännbara förluster. 

 Academien har med djup saknad förlorat en in- 

 hemsk ledamot i Presidenten Friherre af Wet- 

 TERSTEDT, i tacksamt minne förvarad i hennes 

 annaler. Tion har bland sina utländske Ledamö- 

 ter sett ett nederlag som liknat en hämd pä 

 naturens lyckliga foiskare : Herschei. , Berthoi- 

 LET, Hauy, Deeambre, hvilka namn nu sam- 

 lade till skuggorne af vetenskapernes framlar- 

 iie fäder, och den oförf^ätlige, som bevarat 

 hela generationer emot förödelsens faror, som 

 inödrarne välsigna, som ungdomen, helsan, 

 skönheten skyddade prisa, Jenner , vaccinatio- 

 nens uppfinnare, har åtföljt dem. 



Det tillhör efterverlden alt med erkänsla 

 samla och gömma de arf de bortgångne efterlem- 

 nat. Koiiql. Academien, öm om sina plig- 

 ler emot dem, har föresalt sig att på sina 

 högtidsdagar nj)plifva minnet af någon fram* 

 faren Letlamol, som jjagnat och hediat hen- 

 ne och framställer i dag en af de sedna- 

 rc tiders y])persle naturforskare, Cari. Wn.- 



