II 



lindar man den ena ändan nSgra hvarf upp. 

 ganska hårdt med en, äfvenledes rensku- ^^.•■™- 



ji mg 



rad tråd af messing eller lieldst koppar, 

 ju tjockare ju bättre, hvarefter tråden från 

 denna ändan af stången höjes i båge mot 

 den andra och omlindas der lika många 

 hvarf. Det är ännu beqvämare och säk- 

 rare att, vid stångens gjutning, låta kop- 

 paren antingen i form af grof tråd, eller 

 såsom en lång och smal remsa, med båda 

 ändarna insmältas i stången. Då ändan 

 af stången, der koppartråden är omvefvad 

 eller insmält, upphettas, blir denna lilla 

 apparat magnetisk, så att det tydligt mär- 

 kes på magnetnålen. Om den år mycket 

 kall, t. ex. af endast + 5° a 6°, så för- 

 slår handens värme , att deri utveckla tyd- 

 liga tecken till magnetisk polaritet. Bäst 

 är likväl att upphetta den lindrigt i lagen 

 af en spritlampa, hvarvid den kan fås så 

 starkt magnetisk, att den alldeles öfver- 

 vinner jordens magnetiska kraft och att 

 magnetnålen lyder endast apparaten. Med 

 afsvalningen försvinna åter alla magneti- 

 ska phenomen. Orsaken till detta magne- 

 tiska tillstånd synes ligga deri, att, då 

 tvenne ledare fÖr electriciteten, hvaraf me- 

 tallerna utgöra de bästa , råkas i tvenne 

 särskildta punkter, och då den ena con- 

 tactspunktens temperatur upphöjes öfver 

 den andras, uppkommer i den uppvärmda 

 antingen en urladdning af motsatta electri- 

 citeter, eller tvertora deras åtskiljande, i 

 hvilka båda fall en electrisk ström till 

 jemvigtens återställande förorsakas inom 

 deu slutna krets, som af mcluUerna bildus. 



