30 



och iUerfalla så länge magnelen hålles i 

 dess grannskap. Häraf har Barlow con- 

 strneiat ett litet instrument, der ett annat 

 slags electro-magnetisk rörelse, än den 

 förr omtalade rotation, inträffar. Man klip- 

 per af tunnt kopparbleck en liten cirkel- 

 rund skifva, som i kanterna djupt utskä- 

 res, så att den liknar en fleruddig stjer- 

 na, hvarefter den förses med en liten axel 

 i medelpunkten och upphänges på en le- 

 dare, sä att den kan med lätthet svänga sig 

 onikrins: densamma. Då den nu ställes så, 

 att den med nedeista taggen tangerar qvick- 

 silfver, och så alt en eleclrisk ström kan ur- 

 laddas genom qvicksilfret, det lilla stjern- 

 hjulet och den arm h varpå delta^ hänger, 

 och man, sedan denna urladdning är be« 

 gynnt, närmar polen af en magnet till 

 det ställe der hjulets nedersta tagg råkar 

 qvicksilfret, så attraheras eller repelleras 

 denne af magneten och kastas på sätt med 

 tråden i nyss omtalade fall skedde, utom 

 qvicksilfret, en annan tagg intränger i dess 

 ställe och, då den undergår samma ver- 

 kan, kommer en tredje in, och hjulet 

 fortfar att på detta sättet vända sig om- 

 kring med en hastighet, som snart ögat ej 

 kan följa. Om det skall väl lyckas, for- 

 dras att hjulets spetsar äro amalgamerade, 

 samt alt qvicksilfrets yla är hetäckt med 

 ett tunut lag af svag salpetersyra, fÖr att 

 aflösa det lager af oxid, som annars så 

 gerna lägger sig på qvicksilfrets yta och 

 hindrar rörelsen. Detta försiglighetsmätt 

 år alltid att iakttaga vid alla försök med 

 electro-magnetiska rörelser. 



