^4 



vid 20* vcsll. loiigitud KJ* sÖder om ceqva- 

 loui, livaiilVån den åler uppstiget lills 

 den IräfFar den vid 106° vestl. longilud, 

 hvaiifiäii vi utgingo. 



MoRiET "Q har beräknat magnetiska 

 seqvalurns utsträckning och läge och fun- 

 nit dan nAs:ot alVikande från det nu an- 

 förda. Efter honom skares jordens verk- 

 liga a?qvator af den magnetiska pä Afrikas 

 vestrji ksjst vid 10° östl. long. från Pa- 

 ris (^IIansteens Lestämmelsc ger 16°) och 

 följd åt vester sänker den sig tills den vid 

 a3° vestl. long. frän Paris uppnätt i4°,i, 

 (^hvilket alldeles inträffar med Hansteen). 

 Sedan närmar den sig aeqvatorn, går nä- 

 stan rakt öfver södra America, h varefter 

 den vid 100° vestl. longitud från Paris 

 kommer ceqvatorn ganska näraj blir med 

 den nästan paralell och utan att skära den 

 kommer vid 120° vestl. long. i beröring 

 dermed , sänker sig derefter åter åt söder 

 ocli når vid 164° vestl. long, 3°, i3"5?ydl. 

 latitud. Sedan närmar den sig äter aeqva- 

 torn , som di;n skär vid 174° östl. longi- 

 tud. Den uppnår sedan 8°,44 ' 'lordl. l;i- 

 tilud, går derpä åter ned till 'j°./i/\", så 

 åter upp till 1 1 °,ij , som inträffar vid 61 « 

 östl, longit, och skär slutligen på Afrikas 

 vestra kust aeqvatorn, hvarifrån vi utgin- 

 go. Man finner att Morlets beräkningar 

 instämma för den ena halfvan af jordklo- 

 tet temmeligen nära med IIansteens; men 

 aflägsna sig för den andra något denfrån. 



') På anf. släJle .\. F. lO B. p. 19, 



