33 



samma, och resultatet förblef oförändradt 

 antingen de båda apparaternas liknämniga 

 eller oliknämniga poler förenas. Af det- 

 ta verkligen paradoxa förliållande slutar 

 Sn.LiMAN, att mellankomsien af en vanlig 

 electrisk stapel, emellan calorimotorns po- 

 ler, verkar endast såsom ett oledande hin- 

 iler, att Låda äro utan verkan på h varan- 

 dra, och att ingenderas verkande kraft 

 förmår genomfara den andra. 



JIare har försökt att förklara detta 

 förhällande såsom en fÖljd af en, af ho- 

 nom redan förut uppkastad, theorie om de 

 Yoltaiskt electriska pheno?nenen, i stöd af 

 hvilken han betraktar de härvid framkom- 

 mande electricitet, ljus och värme såsom 

 serskilta kroppar, hvilkas relativa propor- 

 tioner kunna variera efter olika omstän- 

 digheter och olika construerade apparater. 

 I de så kallade torra eller de Lucska stap- 

 larna, der blott electriska atlractioner och 

 repulsioner, utan alla chemiska verknin- 

 gar samt utan märkhart Iju.i eller värme, 

 uppkomma, är endast electricitet upp- 

 väckt; i det enkla galvaniska paret, som 

 1. ex. i AVoi.i-ASTONs electriska syring, der 

 en metalllråd blir glödande och der intet 

 instrument, att igenkämia electricitet, ger 

 minsta tecken till eleclrisk fördelning, 

 iiro endast ljus och värme de verkande. I 

 alla de olika apparater, som kunna con- 

 strueras emellan dessa båda extrema, fin- 

 ner man electricitet, värme och lyse sam- 

 verkande men i olika förhållanden; följakt- 

 ligen , yttrar Hare, är det möjligt att i 



if. r. A. År$h. i8aa. 3 



