4. 



som visat att de på detta sätt vunna re- 

 sultat sakna den otöränderlighet, som bor- 

 de utmä)'ka dem om slaget af electricitet 

 som metallen vid dessa tillfallen erhåller, 

 på något sätt berodde af den vidrörde 

 kroppens chemiska natur. Deremot fann 

 liau att af samma kropp, t. ex. af kalk- 

 jord eller af kolsyradt natron, erböllo all- 

 tid metaller, genom beröring, stark nega- 

 tif electricitet, då des$e ämnen voro sträf- 

 va iör känseln, deremot en positif dä de 

 voro i sin yttersta mecbaniska fördelning 

 och lena för känseln. Magnesia, sådan 

 den fås i handel, gaf zinken en negatif 

 electricitet så länge jorden efter skedd 

 bränning var varm , men efter afsvalning 

 positif. Ren magiiesia gaf, både kall och 

 varm alllid positif electricitet. Med yt- 

 terjord blef zinken starkt positif, med 

 berylljord åter negatif, o. s. v. Af dessa 

 försök har Gmemn dragit den slutsats, alt 

 försök öfver contacts-electriciteten emel- 

 lan metaller och oxiderade kroppar icke 

 berättiga till något generell re^-ullat be- 

 trälfande dessa kroppars electro-chemi- 

 ska natur. 



Meningarne om electricitetens natur fh- 

 hafva alltid varit och skola tvifvelsutan J.'^°'^"T_ 

 länge blifva delade. Ganska många Na- dtei. 

 tnrforskare antaga blott en enda eleclrici- j^^J""?' 

 tet, efter Franrmns mening; andra, bland lnfitomt 

 bvilKa Davv en tid räknades, anse den ''"™" 

 såsom en egenskap hos de kroppar, på 

 hvilka den ytliar sig. Electricitet i va- 

 cuum skulle utan tvifvel vara ett stort in- 

 kast emot den seduare meningen. Detta 



