4^ 



har föranleJt en undersökning af Davy *), 

 huruvida tomrummet kan emottaga och 

 transportera electricitet eller ej. Davv be- 

 tjenade sig dervid af det tomrum som 

 Lildas öfver qvicksilfrer, hvilket han väl 

 utkokadt, äfvensom öfver tenn, olja och 

 hutyrum antimonii. Desse flytande ämnen 

 instängdes i en siphon af ett ganska vidt 

 glasrör, hvars ena hen var i ändan hopsmält 

 och en platinatråd med detsamma ledd 

 tvert igenom glaset, för att den vägen in- 

 leda electriciteten. Sedan denna ända blif- 

 vit fylld med utkokadt qvicksilfver, sattes 

 det öppna benet i förening med luftpum- 

 pen, till dess qvicksilfret fallit så djupt 

 man önskade, då det öppna benet täpptes 

 med en vridhane. Då tennet nyttjades, 

 inlades detta i bitar, och röret hölls så 

 hett att metallen efter hand smälte deri. 

 Så snart tomrummet ofvanför qvicksilfret 

 var fullkomligt luftfritt, befanns det per- 

 meabelt för electriciteten och blef lysande, 

 antingen af en gnista eller af ett electriskt 

 slag, som leddes derigenom ; men intensi- 

 teten af dessa phenomen beredde mycket 

 på temperaturen. Då röret var mycket 

 varmt och således innehöll mer gazformigt 

 qvicksilfver, värdet electriska ljuset starkt 

 och af en liflig grÖn färg. I mon som 

 temperaturen minskades, aftog ljusets styr- 

 ka , och vid — 29° var det så svagt, att ett 

 fullkomligt mörker behöfdes för att skönja 

 det. Då någon del af det inuti tomma 



*) Annales de Chiraie et de Physique &c. T. 

 XX, pag. i6ö. 



