I 



43 



röret uipå belades med staniol, antog 

 den laddning. Idet vaciium, som erhölls 

 ofvanfÖr tennet, var det electriska ljuset 

 lika svagt i viirme som i köld; men det 

 svagare ljuset i köld berodde icke på en 

 mindre qvantitet electricitet, ty, då led- 

 ningen fortsattes genom förtunnad luft i 

 varmare delar af apparaten, blef electri- 

 citeten der mera lysande och gaf i luften 

 en stark gnista. Vid en bög grad af köld, 

 funnos de electriska phenomenen, i tom- 

 rummet öfver qvicksilfver, hafva samma 

 intensitet som öfver tenn. Svaga electri- 

 ska laddningar urladdade sig efter hand 

 genom vacuum, men starka slag urladda- 

 de sig med en nästan lika lång gnista som 

 i luften, och hvars ljus var synligt i mör- 

 kret. "Det är klart, yttrar sig Da vy, att 

 ljuset och sannolikt äfven värmet , som 

 afskiljas vid den electriska urladdningen, 

 bero hufvudsakligast af några egenskaper, 

 som tillhöra den ponderabla materien ge- 

 nom h vilken electriciteten passerar. Men 

 dessa facta bevisa också, att rum, der in- 

 gen beslämmelig qvanlflet af vägbara äm- 

 nen finnes, kunna framte electriska phe- 

 nomen, och från denna synpunkt under- 

 stödja de den idcen, att de electriska phe- 

 nomenen frambringas af ett eller flera högst 

 fina fluida, hvilkas minsta delar, repulsiva 

 i hän.sende till h varandra, attraheras af 

 alla andra kroj)par.'' Davy tyckes således 

 genom resultatet af dessa försök luifva än- 

 drat den mening om electricitetens natur 

 han i dess Elements of Chcmistry vltrat 

 och användt till phenomencns förklaring; 



