74 



för dem iippSt till dess luftströmens ha- 

 stighet och tyngden hos Llåsorna hälla 

 h varandra jemvigt. För att bevisa det- 

 ta, säger han, låt oss blåsa ut en såpkula 

 inuti vårt boningsrum; kulan må blifva 

 så tunn som heldst, hon faller så snart 

 hon sliipt pipan; men göra vi samma för- 

 sök i fria luften, så stiger hon, förd af 

 den uppåtstigande luftströmen, och hon 

 torrkar vanligen ut och går sönder innan 

 man märker tecken till hennes falL Den- 

 na förklaring är väl till en del antaglig, 

 men om ej ett lufttomt rum skall upp- 

 slå vid jord)'lan, så måste nedåt gående 

 strömar af kallare luft ersätta de uppåt 

 gående varma, och ehuru den tiden af 

 åretj då i vårt climat inga sådana strö- 

 mar af varmare luft kunna antagas uppgå 

 från jordytan, de flesta dagarna äro kla- 

 ra så inlräff;jr dock stundom, alt skyarna 

 bäras öfver oss hela veckor isendcr, utan 

 att nederbörd eller klar himmel inträfTar. 

 Då den af GayLussao anförda orsaken så 

 betydligt varierar emellan dag och natt, 

 samt emellan vinter och sommar, fastän 

 skyarna lika bäras öfver oss vid alla des- 

 sa afvexlingar, så torde den icke vara 

 hufvudorsaken till skyarnes bärande. Det 

 är dock troligt att, i ett absolut lugn, sky- ! 

 arne skulle efter hand nedfalla, så fort de 

 bildas, utan att kunna bäras, och att så- 

 ledes GAY-Lussac har fullkomligt rält deri, 

 alt en rör^^lse i luften är det moment, 

 som motväger luftblåsornas tyngd ; den 

 som på höga berg iagttagit skyarnes van- 

 dring omkring sig, har sett huru de be- 



