9» 



fås då man i ett högt och smalt glas öf- 

 vergjuter xanthogenbundet kalium medsvaf- 

 velsyra, utspädd med 4 till 5 gånger sin 

 volura välten, hvaivid hydroxanlhsyran 

 ger en nijöikig blandning, som, så snart 

 saltet är försvunnet, utspådes med 3 till 

 4 gånger sin volum vatten, som i små- 

 portioner i sendpr tillsättes. Ändamålet 

 är att med vattnet hindra svafvelsjrans 

 åverkan, utan att hindra den nya sj^ran 

 att samlas i en enda massa; emedan om 

 den skulle afskiljas ur en utspädd lösning 

 så decomponeras den innan hon hinner 

 samlas. Så snart sjnan afsatt sig, tillsät- 

 tas 5o å 6o gånger vätskans volum vat- 

 ten, hvilket afhälles då det klarnat, och 

 nytt tillsättes , hvarmed fortfares tills all 

 ■vidhängande svafvelsyra är afskiljd. Den- 

 na syra har följande egenskaper: Den ser 

 ut som en färglös olja och hehåller sig 

 flytande i luftens vanliga temperatur, sjun- 

 ker i vatten och är olöslig deri. I luften 

 sönderdelas den genast och hetäcker sig 

 med en hvit skorpa. Detsamma sker äl- 

 ven då den är spridd i vatten, om detta 

 är lufthaltigt, men mindre lätt sedan sy- 

 ran samlat sig i en massa. Den smakar 

 först surt, men efterråt starkt sammandra- 

 gande och hittert. Lackmuspapperet rod- 

 nar deraf först och hlir sedan hlekgult. 



och vi hafva nyss sett en cyansyras tillva- 

 relse, su måste det viua orätt att anlicipe- 

 ra ett nefjatift resultat, oraedan man alltid 

 risqiierar att Ja lof alt förändra namnet. Jag 

 har derföre huii trott mig ej böra föJja VioL 

 Zeise. 



