53 



men deröfver upphettadt smälter det, pö- 

 ser och ger en olja, som destillerar öfver, 

 och mycket gaz. Det smtilta arblodrödt 

 och behåller sig oföriindradt efter afsval- 

 iiing; upphettas den sedtm ännu högre, så 

 liommer den än jo i kokning, blir svart, 

 ger mycket olja och löga gaz, och slutli- 

 gen återstår en smält svart massa, som 

 vid en ännu ej fullt glödande tempera- 

 tur icke mera kokar. Under afsvalning , 

 delar den sig i en öfre svart, icke kri- 

 stalliserad massa, och i en undre mörk- 

 grå, nästan metalliskt glänsande och kri- 

 stalliserad. Har man åter upphettat den 

 till full- glödgning så fås intet mer af det 

 kristalliserade. Gazen har en stark obe- 

 haglig löklukt, och meddelar den åt de 

 alkaliska vätskor hvaraf den uppsupes, och 

 förhåller sig till dessa, såsom en blandning 

 af kolsyra och svafvelbunden vätgaz;men 

 då den med saltsyrad kopparoxid ger en 

 Ijusbrun fällning, som snart mörknar och 

 blir svart, så synes denna gaz kunna vara 

 en förening af kol och svafvel, hvilkeii 

 får syre och väte först genom vattnets 

 tillkomst. Detta styrkes ytterligare deraf, 

 att qvicksilfret ej angripes af gazen, fÖrr 

 än vatten tillkommer, hvilket dock alltid 

 sker med svafvelbunden vätgaz, samt att 

 det xanthogenbundna kalium troligen in- 

 nehåller hvarken väte eller syre. Oljan 

 kallar han xanthogenolja, den är klar gul- 

 aglig, har en stark kryddaklig, något lök- 

 lik lukl, en sta) k, aromatisk, sötagtig smak 

 och är llygtig. Tändes lätt, brinner med 

 bli låge, utan sot, ger lukt af svafvelsyr- 



