I&5 



af chlor, skulle förstora preparatet. Man 



silar och afdunstar sedan, lieldst i elt kärl 

 med rakt u])pslående höga bräddar, vid 

 lindrig värme, hvarvid ett slräligt, glän- 

 sande salt erliålles, som skiftar emellan 

 gult och rödt. Detta salt afdrjpes, upp- 

 löses åter och omkristalliseras, hvarvid 

 det erhålles i genomskinliga, rubinröda, 

 stundom ganska stora kristaller af en in- 

 vecklad krislallform. Efter Gmelins ana- 

 Ijs af detta salt, hålla kristallerna intet 

 vatten, d. ä. de hålla hvarken väte eller 

 sjre, och om" Cy betyder en atom Cya- 

 nogéne, så äro cle sammansatte efter föl- 

 jande formel: aFeCy^+SKCy^, d. ä, då 

 föreningen i upplöst form betraktas som ett 

 blåsyradt salt, så består det af blåsyradt 

 kali, förenadt med en qvantitet blåsyrad 

 jernoxid, "hvars syre är lika med kalits. I 

 blodlutssaltet är jernet förenadt med 2 at. 

 cyanogene, och i atom jern-cyanur med 

 2 at. kalium-cj^anur. Det röda saltet brin- 

 ner med lillighet och kastar fräsande gni- 

 stor af brinnande jern, då fina kristall- 

 nå hir deraf införas i Ijuslågen. I täppta 

 käri afger det litet cyanogen, qväfgas och 

 kolbundet jern, och förvandlas till väldigt 

 blodlutssalt. Gmei.in har funnit att mot- 

 svarande lösliga röda salter bildas med 

 natron, ammoniak, baryt, kalk o. s. v. 

 och att olösliga motsvarande föreningar er- 

 hållas genom dubhel decomposilion af me- 

 tall*s;ilter med kalisaltel. Med blysalt er- 

 hölls ett svårlöst, kristalliserande rödt salt. 

 Ur detta erhöll han, genom bihandling 

 intd svafveisyra, ca löd vätska, som rod- 



