124 • 



l)å dessa slälsorter upplösas i svafvelsjra 

 eller saltsyra, så återstår en svart bränn- 

 bar massa, i hvilken den ädla metallen 

 ligger inblandad , och då denna massa be- 

 handlas med saltpetersyra blir den efter 

 torkning detonerande, om den hastigt upp- 

 hettas. Detta ämne, hvars natur jag vid 

 en analys af tackjern *_) haft tillfälle att 

 närmare studera, liknar, särdeles då det 

 erhållits vid en upplösning i kungvatten, 

 mull-extractet till sina förhållanden så full- 

 komligt, att man dervid med förundran 

 ser huru det kan lyckas att, af oorgani- 

 ska materialier, eftergöra den sista län- 

 ken af föreningar, genom h vilka de orga- 

 niska kropparnes element gradvis öfvergå 

 till binära sammansättningar. Liksom mull- 

 extractet löses det i rent kokande vatten 

 till ringa mängd, men i alkalier, särdeles 

 caustika , till en betydlig qnantitet och 

 fälles åter derur af syror, h varvid det in- 

 går en chemisk förening med den fällan- 

 de syran , deraf dess egenskap att deto- 

 nera då salpetersyra användes. — Att i 

 Faraday's försök den ädla metallen fanns 

 i detta ämne invecklad, lärer väl endast 

 hafva varit till följd af mekanisk inbland- 

 ning, liksom då tackjern upplöses, en viss 

 portion graphit är dermed blandad, men 

 vid mina försök fanns alltid den halt af 

 magnesium (talkjordens radical) som jer- 

 iiet innehöll, förenad med detta ämne på 

 ett sådant sätt att syror ej utdrog den, 

 och att den endast efter massans bränning 

 kunde erhållas. 



*) Afliandlingw i Fysik &é. III H. ». »33 (6li, 



