'■■» I 



Mac Cullock *) har väckt uppmärk- 

 samheten på den under namn af blyerts 

 iända återstoden efter tackjerns upplösning 

 i mycket utspädda S3'^ror. Den har nem- 

 ligen den egenskapen, att dä den blifvit 

 i någorlunda tjockt lag bildad, och man 

 uttager den och afskrapar den så att den 

 lioraraer i contact med luften, så blir den 

 varm. Detta händer afven då tackjern 

 legat länge i salt vatten eller i andra vät- 

 skor hvaraf det förvandlat sig till blyerts 

 genom jernets upplösning. Mac Culloch 

 förklarar detta genom antagande af en hö- 

 gre oxidering i luften af graphiten eller 

 blyertzen, hvilket säkert icke är rätt; Da- 

 NiELi- har tillskrifvit det oxidering af sili- 

 ciura i tackjernet. Hittills torde man dock 

 böra anse orsaken till uppvärmningen så- 

 som ej rigtigt känd. 



Berthier ^^^ har gjort åtskilliga för-Mangan. 

 sök öfver manganoxidernas sammansättning 

 hvari han till ziffran erhållit samma re- 

 sultat som Hr Arfvedson och jag, men 

 till de theoretiska åsigterna afviker han 

 ifrån vårt sätt att betrakta dem. Det är 

 bekant att Hr Arfvedson först bevisade 

 att den bruna manganoxiden har en ana- 

 log sammansättning med den af oxidum 

 ferroso-ferricum, der oxiden håller 3 gån- 

 ger oxidulens syre, och der sammansätt- 

 ningen således kan uttryckas med Mn + 

 aM. Berthier finner likväl att den torde 



•) Kdinbm-fih Phil. Journ. B. VIII s. 197. 

 *•) Annaics de Cbiinio el da Physique T, XX- 

 !>> 166. 



