i3o 



uran i reduceradt tillstånd, livnrvid me- 

 tallen bildar ett lefverbriint pulver, Kom 

 icke ser metalliskt ut, och som icke ge- 

 nom sammantryckuing får metallglans. 

 Deremot, då det duLbelsalt, som fås af 

 salts3'^ra, kali och uranoxid, upphettas till 

 glödgning i en apparat, hvarest välgaz kan 

 ledas deröfver, så får man saltsyregaz, uran 

 reduceras, och då massan till en del smäl- 

 ter, så fås den reducerade uran i form 

 af små stålgrå, metallglänsande kristaller, 

 hvilka synas bilda reguliera octaédrar, och 

 som erhållas afskiljda, då den smälta sall- 

 raassan upplöses i vatten. De aro icke 

 det minsta smidiga och gifva ett brunt, 

 icke metalliskt pulver; sedda mot solen 

 under mikroskop, finner man dem i kan- 

 terna genomskinande med brun färg. 

 Om man också för oxidulens reductiou 

 med vätgaz ville antaga alt uran ej vid 

 detta tillfälle blefve fullt reducerad, så kan 

 det ej ske för dubbelsaltet, i h vilket, el"- 

 ter de nyare åsigterna, metallen icke brfin- 

 xi€S i syrsatt tillstånd. Hr Arfvedson har 

 visat att i Pechblende uranoxidulen före- 

 liommer orenad af svafvel, arsenik, ko- 

 bolt, koppar, zink och kanske nickel, och 

 att dessas fullkomliga afskiljande är ytterst 

 svårt. Det bästa sätt är att, sedan pech- 

 blende år upplöst i skedvatten, utfälla 

 lioppar och arsenik med svafvelbundea 

 vätgaz, hvilka tillsamman i början falla 

 ned lefverbrun färg, samt sedan utfälla 

 Oxiden med caustik ammoniak, tvätta väl 

 med salmiakhaltigt vatten, lösa i kolsy- 

 rad ammoniak till jernoxidens afskiljan- 

 de, b varefter den gula vätskan decompo- 



