i5* 



icke innehåller kalkjord, utan består af 

 81.43 ti. lerjord och 18.73 d. kiseljord. 

 Den är således A*S, och tillhör hejt och 

 hållet lerjordens faniille, der den får sia 

 plats hredvid disthene eller cyanit. ' 



Vauquelin har undersökt vanlig pro- ^•■ol'*''- 

 bersten eller Lapis Lydius '■) , (hvilken väl Lapii 

 mera är alt anse såsom en bergart än sä-^J**»'**- 

 som ett eget mineral) och funnit den sam- 

 mansatt al" kiseljord 69, leijord 7.5,jern- 

 oxidul 17, kol 3,8, samt elt annat speci*i 

 men af: kiseljord 85, lerjord 2, kalk i, 

 kol 3.7, raagnetkis 2.3, vatten och salmi- 

 ak 2.5. 



Herr Arfvedson **) har undersökt Bo- Boraeit. 

 raciten från Liineburg och dervid begag- 

 nat den method han uppfunnit, alt utjaga 

 boraxsyran med flusspatsyra. Han har 

 funnit den bestå af 69.7 d. boraxsyra och 

 3o.3 d. talkjord, och anser det sannolikt, 

 på sätt sid. 96 är anfördt, att boraxyran 

 deri håller 2 gånger basens syre. 



NuTTAM. , i Philadelphia, har under* Nem»- 

 sökt de magnesiahalliga mineralier, som jyjyp^g_ 

 förekomma i serpentin-formation vid Ho-siamar-, 

 boken i New-Jersey <^«*). Han har der^,°;,°;': 

 åtskiljt a) asbeslformigt talkjordshydrat, lU. 

 som han kallar iVemrt//^/e, Z>) conipact kol- 

 8yrad talkjord, af spalig textur, som han 

 kallat Maf^nesiamarmor, i hvilken förekom- 

 mer i små gångar och ihåligheter en iivit 



•; Annaics de Cliimie et de Physique, T. XXI, 



***) K.. Vet. Acad. ITandl. 187.?, foira Viälft p.Q?. 

 •••) SiLLiMiBs American Journal of Sciencei. U, 

 IV. p. ,6. 



