i66 



men fann intet tecken dertill. Denna om-- 

 ständighet föranlät Peschier, att söka be- 

 visa att RosE misstagit sig, derigenom att 

 han ej följt Peschiers method '•'), som 

 består deri att, sedan man med caustik 

 ammoniak ulfallt allt hvad som kan fällas 

 ur upplösningen i syra af den med alkali 

 brända glimniern, tillsätta galläple-infu- 

 sion, som då utfäller titanoxid i ymnigWet. 

 Han har tillika meddelat prof af den ti- 

 tanoxid, h;in sålimda ur några glimraer- 

 arter erhållit. Rose har repetei^at några 

 af de, efter Peschieh, starkt titanhaltiga 

 glimmerarternes analys, utan att finna spår 

 till denna metall, utom i en enda, som 

 gaf högst i procent titanoxid. Hr Rose 

 har meddelat mig smulor af de titanprof 

 Peschier skickat honom. Dét ena erhål- 

 let ur glimmer från Massachusets, inne- 

 höll så mycket titanoxid, att reaction för 

 blåsröret tydligt kunde framtagas. Det an- 

 dra, ur Slberisk glimmer, höll äfven ti- 

 tanoxid, men i,så ringa qvantitet, att först 

 med tenn en otydlig reaction kunde fram- 

 bringas. Deremot gåfvo båda med kolsy- 

 radt natron kulor af en mjuk, hvit me- 

 tall, som hade allt utseende af tenn. Då 

 säkert ingen chemist har större erfaren- 

 het af titansyrans egenskaper och förhål- 

 landen, än HiNRic Rose, som vi halVa att 

 tacka för en redigare kännedom af denna 

 kropp ••"•'), så' är hans negativa resultat i 

 detta hänseende afgörande, utom det att 



*) På anf. ställe, B. is, s. 21g. 



**) Jeinför förra irsberättelsen pag. gy. 



