»74 



redan färdig. Den fÖrra af dessa om- 

 ständigheter är till det mesta ÖlVeivun- 

 nen genom Vauquei.ins melhod, alt lösa 

 qvicksilfver-cyanur i en gifvcn quanlitet 

 vatten, samt att sönderdela med svafvel- 

 Lunden vätgaz, och borttaga ölverskottet 

 af den sistnämnde ur den silade sjran med 

 liolsyrad blyoxid. Det ijikast man gjort, 

 att vätskan dervid stundom kan fås litet 

 bljhaltig, är af intet värde. Men att de- 

 terrainera huru mycket syra , som i ea 

 dylik vätska innehålles, är en annan nöd- 

 vändig omständighet, som, enligt UnES för- 

 sök *^, verkställes bäst på det sätt, att maa 

 afväger en liten portion qvicksilfveroxid , 

 som sedan ölVergjutes med en vägd por- 

 tion af syran; man omrör dem till syrans 

 lukt är försvunnen, hvarefter vätskan af- 

 häiles, oxiden sköljes några gånger med 

 vatten, torrkas och väges. Qvicksilfver- 

 oxiden upptager ^ af sin vigt blasyra och 

 följaglligen innehöll den pröfvade vätskan 

 ^ så mycket bläsyra som oxiden förlorat 

 i viet. Om man misstänker en halt af 

 saltsyra i vätskan, så måste man mätta 

 den med ammoniak och intorrka saltet 

 vid lindrig värme j blir då någon ting qvar 

 så är det salmiak, ty blåsyrad ammoniak 

 ar flj^gtigare är vatten. En annan svå- 

 righet är blåsyrans förvarande. Om den 

 hälles i flaskor, som utpå äio öfvermäla- 

 de med en ogenomskinlig färg, och deri. 

 genom befrias från ljusets inflytelse, så 



*) Neiies Journal der Cheraie und Physik. N. R 

 B. 6. ». 284. 



