I So 



aUohol af 0.806; alkoholn afdistllleras till 

 tunn syrups consistens, då man liar ett 

 magma, som man sedan lemnar tills dit 

 blilvit grvnigt, hvarefler del tvälla.';, från 

 extractif* och färgämnen, med spirilns af 

 0.88, som lemnar strjclinin ren, hvilken 

 genom upplösning i kotande alkoliol fäs 

 i snöhvita kristaller under långsam afsval- 

 uing. Om man, i stället alt nyttja ma- 

 gnesia till fiillning, använder causlik am- 

 moniak eller kali, så fäller sig stryclinin 

 i form af en klibbig seg magma, som är 

 vattenfritt strychnin, och som om några 

 dagar sväller ut och faller till pulver, un- 

 der det att den förenas med vatten. Lö- 

 ser man det klibbiga i absolut alkohol, 

 så får man det klibbigt igen, emedan al- 

 koholn ej har vatten att gifva den, 6 :ä 

 räfkakor gåfvo' endast i-ja gran ren strych- 

 nin. Men ur den med magncsia kokade 

 vätskan, som lemnades åt frivillig afdunst- 

 ning, ansköt om några dagar Brucin, än- 

 da till 80 gran, så att dessa båda salt- 

 baser tillsamman innehållas i rafkakorna. 



Qvlnin- Caliaud har funnit, att svafvelsyrad 



Vhonin.'^^i"i" » ^^^^^ ^^^ 0^^^ ^'^^ *^°^''» lyser i mör- 

 Jiret med ett lifligt phosphorescerande sken 

 då den lindrigt uppvärmes. Pelletier har 

 bekräftat detta och funnit', att äfven svaf- 

 velsyrad cinclionin lyser lika starkt. Tem- 

 peraturen behöfver ej gå högre än till 

 + 100. Ättiksyrade salterna af dessa ba- 

 ser phosphorescera icke ''^, 



•j Jourual de Pharmacie. pee. iffxi p. 579.^ 



