i8i 



Det Sr bekant att man vid socker- /m///<- 

 beiediiine af hvit-betor införde bruket af ''*'"'' 

 val ulbiäiida kol, såsom ett förträffligt a^,,,,. 

 rtuiiigsmedel, och man fann dervid, attS''*^'^"' 

 de Som erhållas vid salmiaks fabrikation, 

 samt framför alla andra de efter berliner- 

 blå-tiilverkning, voro verksamma i ringa 

 dosis. Detta har sedan så utsträckt sig till 

 fioekerraliinering i allmänhet, att dessa kol 

 i h.iiidel ej mera kunde erhållas, i dea 

 niJingd sonx behöfves, för raflineriernas 

 bthof. Denna omständighet har föran- 

 Ifdl en mängd undersökningar, dels huru 

 kolet skulle erhållas af största verksam- 

 het, och dels huru ett en gång nj^ttjadt kol 

 skall kunna användas flera gånger. Det 

 förra af dessa utreddes till svar på en pris- 

 fråga af Socielé de Pharmacie '') och det 

 sednare såsom svar på en prisfråga af So- 

 cielé' d'encouragement pour Tlndustrie na- 

 lionale ■•'•) i Paris. Bussy, Payen och Desfos- 

 SEs hafva sökt utreda det förra ämnet, och 

 den första af dessa vann priset. Deras 

 förenade resultat hafva visat a) att kolet, 

 ds det verkar såsom decolorerande, icke 

 sönderdelar utan förenar sig med de fär- 

 gande ämnena, alldeles såsom lerjordshy- 

 (Irat. Således om man med kol borttager 

 färgen af en lösning af fembock, coccionell, 

 indigo (^löst i svafvelsyra och syran utfälld 

 med kalk) o. fl. samt sedan behandlar ko- 

 Jet med ea lösning af alkali, så upplöser 



") Journal de Pharmacie, April 1821, p. 181. 

 •'►) Bulieiin de la Societe d'encourag«inent öfc. 

 Oct. i8aa, p. 3i& 



