1 84 



hindrar saltets iitkristalliseiing, men framför allt 

 vid vSra brännvinsbiciunerier, tler det vanliga 

 trädkolet su ofullkomligt uppijUer sitt ändaraäl 

 att fullt borttaga finkeloljan, oagtadt man an- 

 vänder så mycket deraf, att man utan en di- 

 stillation skulle förlora för m3'cket i kolens 

 massa, och vid denna disliilalion sträfvar åter 

 finkeloljan, genom sin flygtigliet, att skilja sig 

 vid kolet, samt följa ångorna af spirilus och 

 vatten. Jag skall derföre bär meddela den ta- 

 bell BussY uppgjort på olika kolsorters decolo- 

 rerande verkan. De äro deri jemförda med ver- 

 kan af val bränd bensvärta, såsom det vanliga- 

 ste och svagaste kolet, men redan detta öfver- 

 träffar i verksamhet mångfalldiga gånger våra 

 bästa vegetabiliska kol af björk, bok eller ek. 



Blod, brändt med Potlaska 

 Blod, brundt med krila 

 Blod, biäiidt med phosphorsyrad kalk 

 Limm, biiiiidt med pottaska 

 AggUvite^ bränd med pottaska 

 Gluten vegctabile, bräudt med pott- 

 aska 

 Kol, af ätliksyradt kali 

 Kol, af kolsyradt natron, sönderde- 



ladt med phosphor 

 Utbränd kimrök 

 Kirarök bränd med pottaska 

 Kol af brända ben, först behandlade 

 med saltsyra och sedan brända med 

 potlaska 

 Kol af ben, behandladt med saltsyra 

 Olja, bränd med phosphorsyrad kalk 

 Kol af bfB, (ur salmiaka fabriker) 



5o 

 18 



IX 



3G 

 34 



10.6 

 5.6 



8.8 

 4-4 



