187 



af en del .nfsalt sig ur vätskan och en 

 annan del fans deri upplöst. Vätskan ilÖt 

 så trögt alt den knappt kunde hällas ur 

 kouteillen. Detta gummi löses ej i alko- 

 hol, gaf ej socker med svafvelsvra, och 

 med saltpetersyra gaf det oxalsyra, men 

 intet tecken till slemsyra. Det var således 

 hvarken vanlig gummi eller af slärkeJse- 

 natur. 



v. BoNSDORFF har undersökt fernboc- Fern- 

 lens färgämnes reactioner för åtskilliga färg- 

 syror '). De öfverenskomma alla deri ämne. 

 att färga så väl tincturen, som det ter» 

 med färgade papper mer eller mindre 

 vackert gult, Svafvelsyrlighet och borax- 

 S3'ra bleka färgen och förstöra den. Fluss- 

 spatssyran färgar, om den ej är mycket con- 

 centrerad, fernbockspapperet genast gult, 

 och detta öfvergår, efter en stund till en 

 grågrön färg. Phosphorsyra och citron- 

 syra gifva ett ganska vackert gult, som 

 väl bibehåller sig, och 50m pafesar till 

 färgniug. v. Bonsdorff har försökt det 

 på ylle och silke; man kan till denna färg 

 använda både citronsaft och den sura vät- 

 ska, som fås då brända ben sönderdelas 

 med svafvelsyra, och gipsen frånsilas, 

 v. Bonsdorff anser sannolikt att nytta kan 

 dragas deraf i färgkonsten. 



Faraday **) har visat att de gula fär- 

 gerna af rhabarber och särdeles gurkmeja 

 blifva bruna, utom af alkali, af de flesta 



*) Annales de Chimie et de Physique, T. XIX. 



p. iH'i. 

 o*) Journal of Science &c. B. i3, >. 3i5. 



