iSg 



göres, sä skall oljan blifva utan smak, 

 liaslaii utan lukt > lemna ingen återstod 

 vid afdunslning, samt icke vid dess inver- 

 Ics bruk frambringa de vanliga obehagli- 

 ga och skadliga verkningarna ])å njurarna. 

 Man bur ej rena mycket på en gäng, ty 

 den förändrar sig snart af luftens åtkomst. 

 Flygtiga oljor, och framför andra ter- 

 pentinolja, äro , enligt Edmund Da vy *), 

 kraftiga lösningsmedel för iod, soraafdem 

 upptages med värmeutveckling. Terpenlin- 

 olja utdrager iod från dess lösning i vat- 

 ten, med eller utan salter i vätskan, och 

 detta sker, genom omskakning, nästan i 

 ett ögonblick. Hvarken metalliskt silfver 

 eller stärkelse , som annars äro så känsliga 

 reagentia för iod, upptäcka den deri. Lös- 

 Jiingen är, efter olika qvanliteter , brandgul 

 eller ända till gulbrun. Dislilleras den, 

 så går först ren terpentinolja öfver, och 

 sedan kommer den mättade föreningen i 

 bruna droppar. De enda liqvida, som ex- 

 trahera iod, äro lösningar af salpetersyrad 

 silfveroxid och salpetersyrad qvicksilfver- 

 oxidul. Med alkali bildar terpentinlös- 

 ningen en gul, såpartad massa. Terpen- 

 tinolja förenas också med chlor, (^syrsatt 

 saltsyregaz) och det med sådan häftighet, 

 alt om litet af oljan på en platina-slef in- 

 föres i denna gaz, så kommer den i kok- 

 ning och tänder sig, hvarvid kol afsältes. 

 Afven Campher förenar sig med iod 

 och ^er en brun mjuk, deliquescent , i 

 vatten, alkohol eller terpentinolja löslig 



•) Tii,Locu's Phil. Mag, Mar» i8a2: p. ao8. 



