dess alt livar a I om syra passerat metallen 

 och mättat sig dermed, h varigenom såle- 

 des en circLilation uppkommer i vätskan 

 beroende endast af syrans tendens att rå- 

 ka metallen och der blåsans role endast 

 blir den att hindra det mättades fall, 

 genom dess större e. vigt, samt rörets 

 verkan att tvinga det att röras i samma 

 rigtning som röret har. Detta phenomen sy- 

 nes mig således bevisa, att om en fast kropp 

 t. ex. ett stycke jern , upphänges på något 

 ställe af en vätska, till iivilken jernet har 

 frändskap t. ex. en syra, så tenderar hvarje 

 partikel af syran att flytta sig till jernet, 

 ifrån det ställe der den hvilar, och alt 

 dervid föra med sig mer eller mindre af 

 det vatten hvari den är löst, ända intill 

 dess alt alla partiklar af syran råkat jer- 

 net. Det är dervid äfven möjligt att jer- " 

 net på det mättade verkar repellerande. 

 Att syran mättar sig med jern veta vi, 

 men vi hafva i allmänhet tillskrifvit det 

 endast de rörelser, som uppkomma af gaz- 

 utveckling och af den mättade vätskans 

 sjunkning, hvilka båda hindrat oss att mär- 

 ka den rörelse som nppkommer af den 

 fasta kroppens och vätskans elcclro-chemi- 

 ska motsats, och som genom Fischeus för- 

 sök synes mig ådagalaggd. 



Lassaigne och Ijoisskl *^\) hafva un-Lcdvat- 

 dersökt led vallen, (Synovia) samladt al ten. 

 flera döda kroppar. Denna undersökning 

 liar likväl icke fört till några bestämda 

 kunskaper oni denna välskas likhet cUev 



*) Journal de rimrinBiiic. Apr. ;8a2, p. 207, 



