erhölls en luft som hade atmospheriska 

 luftens vanliga sammansättning. I ett af 

 Davy's försök fauns vätskan i kristallen 

 vara naphta, der var rummet ofvanför 

 vätskan lufttomt, så att häligheten vid Öpp- 

 nandet fylldes af det inträngande vattnet 

 fullkomligt. De slutsatser Davy drager af 

 dessa resultat, äro, likt allt hvad som. 

 kommer från denne ovanlige naturforska- 

 le, af ett stort intresse, och af en sådan 

 heskafFenhct att kunna Llifva upplysande 

 för historien om jordens danande. ''^'Ver- 

 KERs efterföljare, säger han, hafva betrak- 

 tat dessa vattendroppar såsom ett bevis 

 emot den meningen att dessa kroppar äro 

 bildade genom eld, under det att de, så- 

 som man skall se, äro ett afgörande bevis 

 just för den sats, emot hvilken man ville 

 använda dem." Detta inträngande af vat- 

 ten, då kristallens ihålighet öppnas deri, 

 bevisar, att då kristallen formerades, hade 

 den en så hög temperatur, att rummet 

 var jemt fylldt af luft och vatten. Man 

 kan ej beräkna denna temperatur af con- 

 traction, äfven om man tager vattnets ten- 

 sion med i calculen, emedan man ej kän- 

 ner under hvilken prcssion desse kristaller 

 furmerat sig, och om denna varit hög, 

 har den vaima luften varit comprimerad 

 inom detta rum. "Vid den nordliga vin- 

 trens temperatur, tillägger Davy, iir vatt- 

 net beständigt ki iblalliseradt. I flytande 

 form ökes dess lösningsförmåga med tem- 

 peraturen, i gasform ökes Spänstiglielen af 

 dess gaz äfvenledcs med värme-tillöknin- 

 gen, en atmosphcr af välten, undeihullen 



