3l6 



af ett illimiteracit tillopp, kan således gif- 

 va vattnet förmågan att emottaga en gan- 

 ska hög temperatur. Kalkens hydrat be- 

 håller sitt vatten i fast form långt öiVer 

 kokpunkten, Larytjordens behåller det i 

 glödgning och smälter dermed. Det är 

 ganska sannolikt, att ett kiseljordshydrat, 

 under en högre pression och vid ganska 

 höga temperaturer, är möjligt, och att det 

 likt andra liquida kroppar kan innehålla 

 atmospherisk luft. Denna enda supposilion 

 ar tillräcklig att förklara de plicnomen, 

 som presenteras af vatten i bergkristaller." 

 Dessa Davy's försök synas mig åtgö- 

 rande bevisa , att jorden fordom haft en 

 högre temperatur än nu, hvad sa många 

 andra omständigheter också nu tyckas sam- 

 manstämmande intyga, t. ex. tropiska vex- 

 ter inbäddade i äfven de nordligaste sten- 

 kolsflötser, temperaturens tilltagande på 

 djupet i jorden o. s. v. Men vattnet i kri- 

 stallerna synes icke vara inneslutit vid 

 någon mycket hög temperatur, emedan då 

 man betraktar vattnets egen lension , så 

 måste t. ex. redan för + 90° luften öfver 

 vattnet vara utblandad med så mycket 

 vattengaz, att då rummet afkyles till van- 

 lig luft-temperatur, sammandrager sig ga- 

 sen till ^ af sin volum. Men denna om- 

 ständighet synes mig i hög grad upply- 

 sande för tillkomsten af de mineralrikets 

 alster, som nu trallas i bergarter af ett 

 icke omtvisladt volcaniskt ursprung, och 

 som både innehålla chemiskt bundet och 

 mcchaniskt inneslutet vatten, jag menar 

 den stora mängd af zeolilher , calcedoaer. 



