Legrepp om massa och t3'^ngd, som egent* 

 ligen tillhör de så till sågandes gröfre 

 phenomenerna , hvilka af physiska astro- 

 nomien redan blifvit utredda. Såsom lör 

 hans tanka möjligen af vigt kunde man 

 tillägga, hvad äldre och nyare observatio- 

 ner visat, att vårt jordklot, betraktadt så- 

 som en likformig massa , eger alldeles sam- 

 ma eller nära samma specifika tyngd , som 

 den rena magneten , hvars allmänna kraft- 

 yttringar allt mer och mer bestämmas ge- 

 nom närvarande tids jdiysiska och chemi- 

 ska experimenter. Iakttagelsen af lagen 

 för fallande kroppar vid jordytan utvid- 

 gades till hela planet-systemet och blef 

 basen för våra dynamiska theorier; hvar- 

 före skulle man då neka de Öfriga på vår 

 boningsplats erkända natur-förhållanden, 

 att få ingå såsom modificationer i det he- 

 las organisation, i stället för att till en enda 

 verldskropp inskränka deras verkningskrets? 

 Besynnerligt är, att då tätheterna för 

 Venus, Jorden, Mars, JTupiter, Saturnus 

 och Uranus supponeras vara 1.11200, 

 1. 00000, 0.74372» 0.23127, 0.10273 och 

 0.22786, så blir, om tätheten fÖr Ceres 

 vore o. 1 3178, summan iif alla i tabellen 

 förekommande positiva differenser till sum- 

 man af de negativa, liksom summan af 

 alla mot de förra svarande planet-tälhe- 

 ler till summan af dem, som svara mot 

 de sednare: men tages medium af de fy~ 

 Ta små planeternas medel-afslånd , i stäl- 

 let för det här benytljade medel-afstån- 

 det för Ceres ensam j så blir den motsva- 

 rande 



